NA MOTIVY ROMÁNU WILLIAMA LANDAYE
Jo. Ahoj, Joanno.
Ne, to nic.
Co se děje?
Cože?
Kdy?
Laurie.
Zlato.
Co je?
Je po všem.
- Co? - Přiznal se.
Patz.
- Já ne... - Zrovna volala Joanna.
Leonard Patz se včera večer oběsil.
Nechal dopis Rifkinovým. Je to plné doznání.
Policie potvrdila jeho rukopis.
Jsi si jistý?
Jo.
Vím, že to zní neuvěřitelně, ale je to tak.
Joanna dnes navrhne ukončit proces.
Panebože...
Byla jsem... Myslela jsem...
Ne.
Na tom už nezáleží.
Je po všem.
Jacobe.
Vzbuď se.
Musíme ti něco říct.
Všichni povstaňte.
Slyšte, slyšte.
Zasedá ctihodný soudce French.
Proces může začít. Posaďte se.
Dámy a pánové porotci, dnes v osm ráno
Commonwealth podal nolle prosequi s rozhodnutím
stáhnout obžalobu proti obžalovanému Jacobu Barberovi.
Je to reakce na aktuální vývoj,
o němž se jistě brzy dozvíte.
Obžalovaný, povstaňte.
Jistě už se těšíš, až odsud odejdeš.
Chci ti jako první oznámit,
co ty a tvoje rodina toužíte slyšet.
Jacobe Barbere, jsi volný.
Jacobe Owene Barbere, ve věci obžaloby 08-44-07,
soud vás zprošťuje obvinění
a propouští vás na svobodu.
Kauce bude vrácena v plné výši. Případ je ukončen.
Provedeme interní šetření
a vydáme podrobnější prohlášení.
Ráda bych vyjádřila upřímnou lítost nad tím,
čím si rodiny Rifkinových a Barberových musely projít,
a doufám, že najdou útěchu ve spravedlivém výsledku.
Děkuji. Žádné otázky.
Samozřejmě máme z tohoto výsledku radost.
Ale tato rodina si samozřejmě hodně vytrpěla.
Proto prosím respektujte jejich soukromí
a umožněte jim vyrovnat se s tím. Moc vám děkuji.
Jacobe, jak se cítíš?
Skvěle.
Podáte občanskoprávní žalobu proti policii?
Paní Barberová, tudy!
- Joanno, nevím, co říct. - Prosím tě.
Andy má pravdu. Bez vás bychom to nezvládli.
Snažila jsem se dosáhnout osvobozujícího rozsudku.
Tohle je ale tisíckrát lepší.
Tohle je důkaz neviny.
- Gratuluju, mladíku. - Děkuju, Joanno.
Vím, že to bylo těžké.
Ale jednoho dne si uvědomíš,
že jsi zažil něco, co jen málo lidí.
Tati?
- Vím, žes to byl ty. - Hej!
Vím, žes to byl ty! Vím to!
- Pusťte mě! - Jsi v pořádku?
Co s ním mám dělat? Mám ho předat policii?
Ne!
Ne.
Pusťte ho.
Prosím.
No tak. Zmizte odsud.
On to neudělal.
Jsi v pořádku?
Kdo sakra jste?
Starý přítel vašeho táty. Měl jsem na vás dohlédnout.
A gratuluju.
Tohle byl tvůj šťastný den, co?
Nastupte si.
Pak ti zavolám.
Děkujeme.
Pro Billyho cokoli.
Pozdravujte ho ode mě, ano?
Jsi volný. Výborně!
Usměj se, Jacobe. Úsměv.
Toto jsou první snímky rodiny Barberových,
která se vrací do svého domu v Newtonu v Massachusetts
po pozoruhodném zvratu událostí v soudní síni.
Procesu, který zaujal spoustu lidí.
Jak vidíte, usmívají se, a není se co divit.
Konečně mohou strávit čas spolu
a oslavit tak dnešní rozsudek soudu.
Ten den si jasně pamatuju.
Připadalo mi to tak neskutečné.
Bylo to skutečné.
Samozřejmě.
A pak? Co?
Život se vrátil do normálu?
Ne.
Nic už nebylo normální.
Bylo jen předtím...
...a potom.
Zlato. Uvařím kávu. Dáš si taky?
Hej.
Co se děje?
Ten den u soudu,
když Derek četl tu povídku, jsem si byla tak jistá.
Nějakým divným způsobem jsem cítila skoro úlevu.
Říkala jsem si: „Aspoň to už vím.“
Co za matku by si to o svém dítěti myslela?
Byla jsi ve velkém stresu. My oba.
Ta povídka mnou taky otřásla. Víc, než se zdálo.
Musíš na to zapomenout.
Snažím se.
Jistě jsme věděli jen to, že už nás tu nic nedrželo.
Chtěli jsme začít znovu. Stačilo se jen rozhodnout kde.
Laurie dostala nabídku v Coloradu.
Zaujala ji. Jen nechtěla spěchat.
Čekali jsme, že nás to bude pronásledovat všude...
...tak proč nezačít tam...
...kde nás znali nejmíň.
- Děkuju. - Hned jsem u vás.
Claudia Hoffmanová dnes potvrdila naši rezervaci.
Čeho?
Bože, úplně jsem zapomněl.
- Co? - Mexiko.
Páni. Zdá se to strašně dávno.
Měli jste slyšet, jak nervózně zněla.
To je mi jasný.
Jsou vánoční svátky, takže jestli to chceme zrušit, tak teď.
Pojedeme.
Prosím, ne.
Nedělejte to.
Hej. Dojez večeři.
Tak jak se máte?
Jsi zvědavá.
Věděls, že na tenhle rozhovor dřív či později dojde.
Mohli jsme to udělat po telefonu, ale...
Ne, to je...
Nevadí mi to.
Rád tě vidím.
Já tebe taky, Andy.
Vím, že nelze vrátit to, čemu jsme tě vystavili.
Snad chápeš, v jaké jsem byla pozici.
Dělala jsi svou práci.
Jen jsem ti chtěla říct,
jak si vážím toho, jak ses s tím vším vypořádal.
- Nic jsem neudělal. - Přesně tak.
Ale mohl jsi mi zkomplikovat život, a neudělals to.
Takže děkuju.
Zbytek tvých věcí.
Chtěla jsem ti je poslat,
ale asi jsem se jen snažila oddálit nevyhnutelné.
Víš, mohl bys tu zůstat.
Zvážil bys to? Vrátit se?
Ne. Ani ne.
Neal Logiudice uvažuje o přestupu do soukromého sektoru.
O to nejde.
Už to prostě nemůžu dělat.
Ne po tom, co jsem byl na druhé straně.
Jsi si jistý?
Jo. Naprosto.
Dobře. Jak chceš.
Musela jsem se zeptat.
Podle mě by sis Neala měla snažit udržet.
Dobrý právník.
Pochytil pár zlozvyků, ale možná se tím poučil.
Ano. Tak či tak si tě nechám na výplatní listině,
dokud se nerozhodneš, co dál,
tak se klidně rozmýšlej, jak dlouho chceš.
To mám v plánu.
Dobře.
- Budeš ode mě pozdravovat Laurie? - Jistě.
Zapomněla bych. Policie konečně uzavřela vyšetřování Patze.
Já myslel, že je uzavřené.
Nevím. Bylo tam pár nejasností.
Pár drobností. Víš, jak to chodí.
Ale už to uzavřeli. Chtěla jsem ti to říct.
Jo. Děkuju.
Dneska večer si nechcete hrát na tvrďáka.
- Ahoj. - Ahoj.
Jak to šlo s Lynn?
Dobře. Pozdravuje tě.
Jo, jasně.